78-річна мешканка Верхньої Вільхової дивом уціліла під час обстрілу. Коли почалося бомбардування і біля будинку розірвався снаряд, жінка була у сусідів і пекла пиріжки. Будинок вдалося відновити, а ось рідних вона не бачить через блокпости та великі відстані.
Коли мені було 24 роки, я приїхала до Верхньої Вільхової, з того часу тут і живу. Тут вийшла заміж і сина з донькою виростила, все добре було і благополучно. Тепер чоловік помер, а діти своїми сім'ями живуть, син поряд, а донька в Алчевську. З нею вже три роки не бачилися, бо це непідконтрольна територія.
Я не очікувала, що буде війна. І поїхати нікуди не можу, я ж стара людина, тут моє коріння, тут будинок, чоловік похований і мамки дві.
Цілий місяць у нас були обстріли. Майже вся Вільхова постраждала, і в мене снаряд упав за парканом, уламками побило все. Добре, що мене вдома не було в той момент. Я була у сусідів, вони хворі. Я пиріжки пекла і ще поспішала якнайшвидше закінчити, щоб кіно подивитися «Поки станиця спить». А в цей час снаряд упав і уламок влучив прямо в крісло, воно навіть вигоріло. Якби я була вдома, мене вбило б.
Тоді дах пошкодило з двох боків, подвійні вікна та двері повилітали, кухню побило зсередини. Паркан дерев'яний стояв, врятував трохи, вже підремонтували, звісно. Син допомагав, двері купив та дах перекрили.
Під час обстрілів я нікуди не ховалася, бо дійти нікуди не можу, навіть картоплю із підвалу син допомагає виносити, бо я туди не залізу. А в будинку не знала, куди дітись, то під ліжко, то ще кудись.
Благаю Бога щодня, щоб не було війни більше. Сподіваюся на краще, щоб наша область вся була разом.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.