Сім’я Ганни Сергіївни кілька разів намагалася виїхати з окупованого Токмака, але машини не пропускали. Героїня згадує, що перебувати вдома було страшно і моторошно, весь час на очі траплялися російські військові зі зброєю в руках. По хліб доводилося стояти в черзі по дві години, у місті не було світла й електрики під обстрілами відновлювали електропостачання. Ганна Сергіївна зізнається, що війна досі не вкладається в неї в голові.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.