Під час обстрілів Валентина Василівна перебувала у своєму будинку, нікуди не ховалась. Важко виживала, коли через війну виплати пенсії були припинені на кілька місяців. Тоді вона часом думала, що помре. Багато мешканців міста не мали грошей навіть на хліб. Нині відносно тихо, але вона досі прислухається до кожного шурхоту.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.