Мій будинок знищений. Повертатись мені нікуди. Також згорів будинок моїх дітей, де я жила після повномасштабного вторгнення. Найстрашнішими для мене були фосфорні бомби. Село обстрілювали зазвичай вночі.
Від бомб виникали пожежі навкруги: горіли будинки, також горіло сіно для корівок, яких мені довелося випустити перед тим, як я вирішила виїжджати.
Зараз я живу в Полтаві. Сподіваюсь на мирне майбутнє, аби не страждали діти.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.