Війна почалася зненацька, ми не думали, що буде війна. У постійному страху жили, не знали, як і що нам робити. Або до підвалу бігти, або на місці залишатися.
Трясло нас тут, будинки тряслися, пошкоджень, щоправда, не було. Ну, а так це тихий жах, це не можна передати! Один снаряд залетів сюди, до Петропавлівки. Чоловіка одного вбив, а іншого поранило в ногу осколком. А так ніхто більше не постраждав, але чули вибухи.
Підвал у нас є, можна сховатись, але кажуть, краще десь, тільки не в підвал. Обвалиться – і все. Я думала ховатись, але не довелося. Стояла і думала: тікати чи залишатися на місці. Страшно було.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.