Ольга Володимирівна сьома дитина у сім'ї. Її батько герой України, він брав участь у визволенні України та його поховали з осколком у спині. Жінка близько сорока років працювала на станції, виховала доньку. Коли почалася війна, у її квартиру залетіли уламки і розбили вікно на балконі, вона була дуже налякана – «У підвал тікала, по хаті стрибала і нікуди не виїжджала». Почали стріляти по селищу і руйнувати все поспіль і житлові будинки, люди були в паніці. Пенсії Ользі Володимирівні нінащо не вистачає і виживати важко. Вона мріє про здоров'я та щоб закінчилася війна.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.