Викладачка історії, маріупольчанка Вікторія виживала в місті разом із сином, чоловіком та батьками. 8 березня в квартиру прилетів снаряд і почалося виживання родини. Виїхати з міста вдалося тільки 18 квітня.
"Наприкінці березня з'явилася гумдопомога від росіян. Батько декілька днів ходив. Стояв у довжелезній черзі. Пам'ятаю цю георгіївську стрічку. Я не хочу їсти ці продукти. Але чоловік сказав, що потрібно їсти", - згадує жителька Маріуполя Вікторія Андрєєва.
При цитуванні історії посилання на першоджерело - Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова - є обов‘язковим у вигляді:
Музей "Голоси Мирних" Фонду Ріната Ахметова https://civilvoicesmuseum.org/
Ми використовуємо файли cookies, щоб ви отримали найкращий досвід користування сайтом. Продовжуючи роботу із нашим сайтом, ви підтверджуєте використання сайтом cookies вашого браузера.